** REVERSE ANGLE ** made by sabian
Ce fac membrii comisiei ?
Fac cercetări serioase în domeniul vînzărilor.
Sînt în program pentru taxele pe petrol pînă la votul de săptămîna viitoare.
Bine.
- Și altceva ? - Sînt pe urma unei alerte.
O mașină fără motor. Inventatorul era un savant cunoscut.
A demisionat acum 10 ani.
O mașină fără motor n-are nevoie de petrol sau gaz ca să meargă.
Știi ce se întîmplă cu Ameristake dacă cineva inventează o mașină fără motor ?
E peste puterea mea de înțelegere.
Compania va pierde 20000 de locuri de muncă,
fondul de pensie va fi compromis,
carierele politice vor fi în primejdie,
și cel mai important, eu pierd o avere.
Deja am doi oameni foarte buni care se ocupă.
Lucrul ăla nu va vedea lumina zilei.
Nu vreau să rămînă nimic, bine ?
Să dispară invenția, inventatorul, schițe, notițe...
- E clar ? - E clar, d-le.
Bine. Pentru că dacă apare, tu și cu oamenii tăi o sfîrșiți rău.
Ia să vedem ce avem aici.
Fir-ar să fie. De ce nu arăți nimic ?
Așa mai merge.
Chiar e o dimineață bună.
A naibii dimineață bună.
Biroul american pentru invenții și mărci.
Mîine.
Mai mulți bani.
- Bună, Jenny. - 'Neața, Ned !
Asta e neinteresantă.
Ești cam veselă așa de devreme.
Ceva îmi spune că ai primit o scrisoare care nu e neinteresantă.
Am fost admisă la MIT.
Cambridge nu va mai fi la fel.
Am și eu o veste bună. Hai să-ți arăt.
- Unde e Glen Pabble Road ? - Ați trecut de el.
Cît trebuie să ne întoarcem ?
- Îl cauttai pe Ned Larfield ? - Cum de-ai ghicit ?
E singurul care locuiește acolo.
Deci, ce crezi, "inginero" ?
Cred că e fantastic, Ned. Adică va schimba totul.
- Chiar funcționează ? - Ar trebui.
Companiile petroliere vor încerca s-o distrugă.
Treaba bună e că nu mă interesează banii.
Ai face bine s-o patentezi repede.
Am trimis o cerere acum cîteva luni. Încă nici un răspuns.
De ce n-o faci online ?
Poate ar trebui să te duci personal. E prea importantă
ca s-o facă praf birocrații.
Nu-mi fac griji.
Cine ar fi așa de prost ca să folosească vopseaua ca și conductor solar ?
Mai mult, am rafinat procesul de mai multe ori de atunci.
Mai am o cerere. Te superi s-o pui la poștă pentru mine ?
- Sigur. - Ești o fată bună.
Sînt foarte mîndru de tine, puștoaico !
Ned, nu știu cum să-ți mulțumesc pentru tot.
O să-i faci praf !
Cred că ar trebui să pleci. Întîrzii la școală.
- Ne vedem mîine dimineață ? - Pe mîine dimineață, "inginero".
El e. Să mergem.
Stai așa.
Fir-ar să fie !
- O echipă de televiziune. - Și acum ?
Privim și așteptăm.
Ned Larfield ? Bună, sînt Eve Pretson de la știrile KQAP.
Am înțeles că ai ceva special să ne arăți.
- Nu pare o echipă obișnuită. - Nici nu e.
Orice ar fi filmat e în mașina aia.
Ne ocupăm de echipa TV mai întîi. El nu pleacă nicăieri.
V-ați rătăcit sau ce ?
Sîntem de la Biroul de Invenții.
Vrem să vorbim despre cererea pe care tocmai ai depus-o.
Sigur. Să intrăm înăuntru.
"S-a făcut."
ÎN PREZENT
Scuzați-mă... Îmi puteți spune unde sînt ?
Bună. Ai uitat ceva ?
Cred că am uitat o grămadă de lucruri.
- Ce ți s-a întîmplat ? - Nu știu. Nu-mi amintesc.
- Mă cunoști ? - Sigur. Am fost prieteni.
- Cine sînt ? - Mai am puțin. Lasă-mă un minut și vin.
Du-te la toaletă și spală-te. Vin imediat.
Mersi.
Ce tupeu au unii de la TV.
De ce nu-mi amintesc nimic ?
Și voi v-ați reîntors.
- Ned totul în regulă ? - Da, e în regulă.
Ți-a zis vreodată la ce lucrează ?
Nu, nu. O ținea pentru el.
Cum adică, ne-am reîntors și noi ?
Femeia aia...
De ce dracu ai făcut asta ?
Era o fundătură.
Dacă era femeia aia ? A fost aici mai devreme.
E moartă ! Ăsta putea vorbi cu oricine.
Hai să plecăm de aici. Deja am pierdut destul timp.
E compresorul.
A fost ucis și jefuit.
200 de parai amărîți.
911, ce urgență aveți ?
Ești acolo ?
Există un echilibru în Univers.
Echilibru care poate fi găsit în ideologia omenirii.
Război și pace. Dragoste și ură.
Binele și răul...
și găsirea acel echilibru
nu e ușor.
Dar pot promite
că merită efortul.
Să împuternicești îndoiala e cum ai împuternici slăbiciunea.
Și contrar credinței,
slăbiciunea nu va moșteni Pămîntul.
Iată două lucruri: lipsa respectului de sine
și dragostea de cameră.
Alo ?! Da, sînt dr. Griggs.
Mă scuzați că vă deranjez. Avem o problemă cu cardul cu care v-ați cazat.
Serios ? Nu știu cum de s-a întîmplat.
- Cobor imediat. - Grozav. Mersi.
Să vrei să fii bogat e cum vrei orice altceva în viață
și totul începe cu echilibru. Chiar aici.
Mă luați și pe mine ?
- Cînd începe seminarul tău ? - În 10 minute.
Crezi că e o idee bună să bei ?
Asta nu e băutură, e curaj.
Seminarul tău n ue despre încredere în sine și putere ?
Pe pariu.
Vine în orice formă.
Îmi plac emisiunile ei. Le-ai văzut ?
Amenzile de viteză fac parte din viața americanilor
mai ales a celor cu "picioare grele."
Da, sînt familiarizat cu munca ei.
În timpul unei operațiuni de rutină ofițerul rutier James Salde
are propria sa versiune a profilului.
Asta dacă ești femeie tînără și depășești puțin viteza legală.
Atunci ofițerul te trage pe dreapta.
Femeile care i-au dat numărul de telefon au primit doar avertisment.
Alte femei, inclusiv acest reporter, care n-a dat curs invitației
a primit cea mai mare amendă pentru viteză.
Acum îl puteți vedea pe ofițerul Slade pe MySpace și Facebook
pe autostrada 322 la vînătoare de bunăciuni.
Eve Pretson de la Știrile de la ora 5.
Ce ți-am spus ? E grozavă.
E... minunată.
Să împuternicești îndoiala e cum ai împuternici slăbiciunea.
Contrar credinței populare, cei slabi nu vor moșteni Pămîntul.
Moștenesc două lucruri: unu, lipsa de respect de sine,
doi, un cîștig și mai mic.
Dacă cauți lemne de foc...
le cauți pe străzile din Philadelphia ? În Boston ? New York ?
- Răspundeți. Vreau să vă aud acum. - Nu !
- Mai tare. Ca și cum ați crede. - Nu.
- Cu mai multă încredere ! NU ! - Nu !
Corect ! E similar cînd căutați bogăția !
N-o căutați printre săraci !
Pentru că a vrea să fii bogat e cum ai vrea orice altceva.
Și totul începe cu echilibru. Chiar aici.
Vreau să gîndiți cu mine. Închideți ochii.
Puneți-vă două degete la tîmplă, de la ambele mîini...
vreau să vă imaginați un rîu.
Un rîu care curge repede. Aruncați un băț și curentul îl ia repede.
Acum vreau să vă imaginați ce vreți în viață.
Vreți bani ? Vreți putere ? Vreți dragoste ?
Imaginați-vă asta ca pe un rîu. Și voi sînteți bățul.
Echilibrul minții vă va da încredere.
Puterea de a vă arunca în acel rîu și să înotați prin curent spre succes.
Dacă sînteți nefericiți cu viața voastră, eu sînt aici să vă spun
-ca aveți puterea s-o schimbați. - Da !
Mersi pentru drum.
Bine. O cameră pentru o noapte. Două persoane.
Mersi.
Noapte bună. Mersi.
Dr. Griggs ! Puteți să vă opriți o clipă ?
- Am treabă la mașină. - Dr. Griggs !
Tu ! Nu comentez.
- Trebuie să vă vorbesc. - Nu comentez.
Scuzați-mă, dar nu mă interesează Mersi.
Trebuie să vă vorbesc !
Putem stabili o întîlnire ?
Trebuie să vă vorbesc ! Vă rog, ajutați-mă !
Dr. Griggs, trebuie să vă vorbesc chiar acum !
Nu mă mai urmări ! Întoarce-te înăuntru !
Nu mă asculți ! Întoarce-te.
Vă rog, am nevoie de ajutorul dvs.
De unde am cartea dvs. de vizită ?
Vă rog ! D-zeule !
- Condu ! - Poftim ?
Condu ! Condu !
Și acum ? Banii deja au fost trimiși. Am fost plătiți.
Relaxează-te. Ne-am făcut treaba.
L-am ucis pe bătrîn și am distrus dovezile.
Ea nu va fi greu de găsit.
Hai să luăm cheile.
- Cine erau ăia ? - Vroiau să mă omoare.
Am băgat de seamă. De ce ?
Nu știu. Nu știu nici cine sînt.
- Despre ce vorbești ? - Nu-mi amintesc nimic.
I-am văzut mai devreme, dar habar n-am de ce vor să mă omoare.
Știam că esti fricoasă, dar nu știam că ești periculoasă.
- Deci mă știi. - Nu-ți amintești nimic, nu ?
De ce trebuia să întîlnesc azi la 7 seara ?
- Trebuia să vii la seminar. - De unde am cartea ta de vizită ?
Habar n-am.
- Bună. Bună. Cu ce să vă servesc ?
O bere pentru mine, tu ce vrei ?
- Dați-mi două beri. - Am înțeles. Vin imediat.
- Mersi. - Mersi.
Nu-mi mulțumi încă. Bem ceva, nu sîntem la întîlnire.
La întîlnire ?
Sînt așa de norocos.
Deci, ce-ți amintești ?
Nimic.
Nimic ? Nici chiar numele ?
Nu. Ca și cum...
m-am născut la poalele munților.
Ești sigur că nu ne cunoaștem ?
Am senzația că avem un trecut sau așa ceva.
Un trecut ? Nu. Nu chiar.
Dar mă cunoști.
Mulți te cunosc cine ești.
Ești... celebră.
Sînt celebră ?
Da, faci reportaje la TV.
Crezi că vor să mă omoare din cauza vreunui reportaj ?
E posibil. Trebuie să fiu sincer cu tine...
treaba pe care o faci, e destul de periculoasă.
Ce vrei să spui ?
Ești specializată în treburi simple, care încurcă viețile oamenilor.
Cum ar fi polițiștii. Polițiști care opresc femei, soți excitați...
telefoane erotice.
Sau oameni de afaceri onești.
Care încearcă să inspire oamenii pentru o viață mai bună.
Sună destul de rău.
Tu din ce catogrie ești, dr. Griggs ?
Eu sînt un om de afaceri onest, care încearcă
să inspire oamenii pentru o viață mai bună.
- Eu știu... ? - Da.
Asta e din partea casei.
A zis că e un admirator al dvs
și cînd doriți să faceți un reportaj despre barmani, e omul dvs.
Mersi.
Apropo, e însurat și are doi copii.
Dacă vrea un autograf, te numești Eve Pretson.
Și cred că ne cunoaștem bine dacă am venit aici.
Ți-am ruinat viața, Harry ?
Subiectul meu n-a apărut încă.
Plecat, băut...
Nici nu-mi amintesc dacă beau.
- Cred că da. - Asta nu e băutură.
Tequila e băutură.
- E rîndul tău. - Bine.
Acum tequila. Și lămîia.
E ca mersul pe bicicletă, nu ?
Azi sînt la echipa de majorete de la liceul Springfield.
Campioanele își vor apăra titlul.
Problema e că toți cei 3 antrenori au demisionat.
Conform multora și a studenților,
primadonele au pus mîna pe școală prin tehnici de intimidare.
Primadone. E grozav cînd vii cu chestii de astea.
Gîndește-te cum ar fi dacă aș avea reportaje adevărate.
Glumești ? Ești fantastică și audiența e maximă.
Vreau ceva serios, Bob !
Toți își plătesc datoriile, știi asta Eve.
Ai răbdare.
Despre asta e relația mea ? Datorie ?
Știai care e înțelegerea cînd am început.
Că nu va fi nimeni rănit. Doar ne distrăm.
A fost distractiv cînd nu-ți mergea mariajul.
- Dar mi-ai spus că... - Știu ce ți-am spus, în regulă ?
Nu e în regulă, Bob. Ai promis ceva.
M-ai băgat în relația asta lăsîndu-mă să înțeleg că îmi vei da șansa
ca să mă separ de ceilalți.
Despre ce vorbești ? Ești cel mai popular reporter de teren.
Asta înseamnă ceva, nu ?
Nu vreau să fiu populară ! Vreau la pupitru !
Nimeni nu ajunge la pupitru dacă nu e popular.
Nimeni nu ajunge la pupitru dacă nu e luat în serios.
Și nimeni n-o să mă ia în serios dacă fac reportaje cu majorete !
Dacă nu faci ce mi-ai promis, trebuie să-mi spui.
Și pentru femei e ca și pentru bărbați.
Și dacă îți dau ceva important ? Ne vom mai distra ?
Poate. Ce ?
Mîine. Vorbim la birou.
Trebuie să plec. Am întîrziat la ziua de naștere a Lindei.
Îți promit.
Un mesaj vocal.
Ne-a plăcut materialul trimis, dar e un pic cam "moale"
Așteptam altceva pentru știrile de weekend. Cu bine.
Mi-am amintit ! Mi-am amintit cine sînt !
Sînt Eve Pretson de la NQAP.
Credeam că o să aibă alt efect.
Îmi amintesc că beam așa ceva, tequila.
Nu-mi prea place, dar lui Bob îi place.
Cine e Bob ?
Priete... Șeful meu, cred.
Îți amintești altceva ? Cine încearcă să te ucidă ?
Nu. N-am nici o amintire în cap.
Poate un alt pahar va face minunea.
Șef !
- Bună, Margo ! Știm ceva de Eve ? - Nimic despre ea sau Al.
- Ai încercat pe mobil ? - Toată ziua.
- Nu credeți că s-a întîmplat ceva ? - Ce se putea întîmpla ?
Probabil că și-a făcut de cap în weekend și a depășit suma de pe card.
Cred că asta e. - Ăsta e Bob al meu ?
Mă refeream la timpul companiei.
Dacă sună, spune-i că vreau s-o văd mîine la prima oră.
Desigur. Bob !
- Da ! - Un prieten de la NY mi-a spus că
Eve a făcut un spot pentru știrile de weekend.
Se pare că va apărea la lumină.
- Nu zău ? - Vroiam doar să știi.
O seară plăcută !
Paaa !
Îți amintești că mașina a trecut peste deal, și că a căzut.
Nu. Presupun că eram în ea. Poate era mașina mea.
Și i-ai văzut omorînd pe cineva la benzinărie ?
Am ieșit de la toaletă și era zdrobit de mașină.
- A fost oribil. - Vor să te omoare pentru că ești martor ?
Nu, nu m-au văzut la benzinărie.
Dacă nu ești martor, vor să te omoare din alt motiv.
Nu știu.
- Eve, du-te la Poliție. - Mi-e teamă.
Era un polițist la benzinărie de care m-am ascuns.
Nu știu de ce, era un sentiment
și cred că mă urmărea. Ca și criminalii ăia.
Eram confuză și te-am căutat pe tine.
Cartea ta de vizită era tot ce aveam.
- Uimitor că m-ai găsit. - Instinctele mele jurnalistice.
Nu înțeleg cum m-au găsit la hotel.
- Poate te-au urmărit. - Am venit cu o camionetă.
De ce nu m-au omorît înainte să intru ?
N-are sens.
Îmi pare rău că te-am băgat în asta, Harry.
Știu că n-am dreptul să te întreb,
mă poți ajuta să găsesc postul la care lucrez ?
- Desigur. Și dacă... - Și dacă mă așteaptă acolo ?
Tu ai zis că te-au găsit la hotel.
Singurul mod ca să supraviețuiesc e să găsesc răspunsuri.
Cine sînt, de ce vor să mă omoare, cine sînt, ce-am făcut și cum.
Trebuie să încep de undeva !
Momentan e tot ce am.
Sînt de partea ta.
Hai să vedem dacă găsim niște secrete despre Eve Pretson.
Reportajele astea sînt făcute să distrugă oameni ?
Nu chiar să-i ruineze. Doar să-i arate pe oameni așa cum sînt.
Știi, escroci care vor să profite de alții.
Atunci de ce dau interviuri ?
Păi nu. Îi urmăreai cu camera ascunsă.
Îi surprindeai cînd își făceau treaba și cînd credeai că
ai destul, îi confruntai. În fața camerei.
Deci era un lucru bun.
Da, cred. În cea mai mare parte. E o emisiune populară.
- Ești un escroc ? - Nu.
Eu țin seminarii depspre gîndirea pozitivă. Îi ajut pe oameni.
- De ce credeam că ce faci e rău ? - Nu știu.
Ce-am zis cînd te-am confruntat ?
- Nu-mi mai amintesc. - Nu-ți amintești ?
- Trebuie să-ți amintești. - Nu-mi amintesc. Putem s-o lăsăm baltă ?
- De ce te superi ? - Nu mă supăr.
În felul ăsta îți faci interviurile.
Vii în fața oamenilor și le răstălmăcești cuvintele, făcîndu-i să pară că înșeală.
Eu nu încerc să te înșel.
Vrei să știi care e diferența între ce facem ?
Eu încerc să ajut oamenii să aibă o viață mai bună
folosind echilibrul, încercînd să le cresc încrederea.
Tu folosești oamenii doar ca să-ți faci viața mai bună.
Nu, nu ! Trebuie că am făcut ceva de am supărat pe cineva.
- Poți să pui pariu. - Nu, nu !
Oamenii care au încercat să ne omoare... Probabil că am făcut vreun reportaj
despre ceva foarte rău.
Eve, reportajele nu fac așa.
Snt destul de supărat, dar asta nu mă face să te omor.
Cred că am fost chiar nemernică.
Nu. N-ai fost.
Dacă am făcut ce-ai zis, că tu ajuți oameni și eu ți-am înscenat ceva...
Putem s-o lăsăm baltă ? Îți făceai meseria.
Cum intrăm ?
Ești un talent. Paznici or să te recunoască.
Nu știu ce voi găsi înăuntru, dar nu pare prea plăcut.
Dacă te va ajuta să-ți revină memoria, e în regulă cu mine.
Harry, nu știu cum să-ți mulțumesc că m-ai ajutat.
Și nu mă refer doar că m-ai adus aici,
ci pentru că m-ai făcut să simt că merită căutarea.
Mersi.
Ce ?
Parcă nu ești aceeași persoană.
Ai același păr și aceiași ochi
și aceleași buze frumoase.
Dar persoana pe care o știu de la TV
nici nu-mi imaginez că asemenea cuvinte
să-i iasă pe gură.
Cred că ar trebui să intru și să descoper cine sînt și ce-am făcut.
Hai să facem un tîrg. Ce aflam acolo e ceva ce am făcut.
- De acord ? - Da.
Să mergem.
Mersi.
Bună seara, d-na Pretson. Vreți să intrați ?
- Da. - Am să vă deschid.
Mersi.
- Ți se pare cunoscut ? - Nu.
Hai să-ți găsim biroul.
Iată-l.
- Parola... - Ai vreo idee ?
- Crezi în soartă, Harry ? - Dacă nu, ar trebui.
Reportajul ăsta l-am terminat și s-a difuzat.
Se numea:" Talonul, permisul și numărul de telefon, vă rog."
Ăsta e polițistul pe care l-am văzut la benzinărie.
Poate încă mă caută. Poate e cu criminalii.
Tipul pare că-și face propria treaba murdară, plus că...
Eve, am văzut reportajul. Cred că l-ai ajutat și cu femeile.
"Pom-Pom Primadonas" ?
Ce jenant.
"Pom-Pom Primadonas". Ce titlu !
Îmi amintesc de asta. M-am certat cu șeful meu pentru carieră.
- Le-ai aparat ? - Nu, m-am plîns că a trebuit să-l fac.
E doar o meserie, Eve. Nu se găsește oriunde.
Și dacă da ? Dacă viața mea e în reportajele astea ?
Nu știu nimic despre viața ta. Dar femeia din fața mea
nu e cea din reportajele alea.
- Mă faci să vin la seminariile tale. - Da ?
De ce nu dai la ăla la care lucrai ? Da, ăla de acolo.
"Doctor Echilibru"
E adevărat ? Ținta erau oamenii disperați după bani pe care
îi afundai în datorii exploatîndu-i ?
Nu. Le ofeream speranța oamenilor care aveau nevoie.
Pentru ce preț ?
Nu mai vreau să fac asta.
Nu e nimic aici care să conducă la criminali.
Astea sînt cheile mele.
Asta înseamnă că altcineva conducea mașina.
Cineva o conducea.
Trebuie să fie altceva.
Facturile mele. Adresa mea de acasă.
Știu unde e. Să mergem.
E acolo. Ai trecut.
Știu, dar nu e o idee bună să parcăm în față.
În circumstanțele date...
- O să parchez acolo. - Bine.
Amnezia poate fi o binecuvîntare deghizată.
Da ? Cum așa ?
Păi aș putea să mă reinventez.
Să fac interviuri inspirate și pozitive ca tine.
Ai plictisi audiența de moarte.
Oricum nu-mi pot aminti nimic oricum.
- Poate ți-e foame. - Da, mor de foame.
- Arată grozav. Ce e ? - Ouă și "chestii".
Tata mereu zicea că dacă vrei un mic dejun grozav
s-ar putea să vrei să stai și noaptea.
Bine. Ți-ai pierdut inspirația.
Adică tata greșea ?
Foarte bun. Trebuie să recunosc că tatăl tău avea dreptate.
De asemenea era elocvent la vînzări de mașini.
Asta îți explica darul pentru cuvinte, dar nu a fost "produsul" ales.
- Ce încerci să spui ? - Vinzi speranța în loc de mașini folosite.
Nu e nevoie să vînd mașini folosite.
- O să mă taxezi, Harry ? - Pentru ce ?
Speranță. Mi-ai dat speranță
și nu e cinstit să fie gratis.
Hai să vedem ce "amintiri" are computerul ăsta, bine ?
Tricoul ăsta nu e cam mare pentru tine ?
A fost al...
- Tată, uite ce-am cîștigat ! - 1 milion de dolari !
Am cîștigat un concurs la școală azi !
- N-ai primit nimic. - Ba da. Uite ! SCrie aici.
- De ce ai făcut asta ? - Pentru că spune că ai pierdut.
Ce vrei de la o hîrtie care spune că n-ai cîștigat, constant ?
- Nu asta spunea, tata. - Exact asta spunea, că ai pierdut.
Așa vrei să-ți trăiești viața, Eve ? Să pierzi fericit ?
Ești gata să plîngi ?
Ar trebui să fii mai dură, fetițo.
Viața e grea. Nimeni nu-ți va da nimic.
Ia ce vrei și nu lasa pe nimeni să-ți stea în cale, ai înțeles ?
Bravo. Disciplină, Eve.
Hotărîre și disciplină, Eve. Dacă îți clădești viața
pe principiile astea, vei putea face orice.
Eve ! Ești bine ?
- Da. - Bine.
Îmi spui cui aparține acest tricou imens ?
A fost al tatălui meu.
Am avut o străfulgerare. A fost în Marină.
- E mort acum. - Îmi pare rău.
Îți mai amintești altceva ?
Nu. Mi-am amintit de el și mă întrebam de ce l-am păstrat.
- Îți plăcea ? - Dacă îmi plăcea ?
Nu știu cum să răspund.
Sînt sigură că l-am iubit. Era un om mîndru.
- Fără îndoială că m-a făcut ce sînt azi. - Nu. Nu azi.
Poate te-a făcut ce erai ieri, dar nu azi.
Nu înțeleg cum de am străfulgerările astea izolate
și apoi nu-mi mai amintesc nimic.
În felul ăsta ciudat funcționează creierul.
Ceva simplu ca un miros îți poate declanșa o amintire
pe care nu ți-ai aminti-o altfel.
Nu am declanșat nimic ?
Mi-am amintit că vroiam să mă săruți în stație.
Așa ?
Se pare că e cineva acasă.
- Stai puțin. - Ce e ?
- E cineva aici. - Cum ?
Latra cîinii. E cineva aici !
- Au plecat. - Nu. Cîinii încă latra.
Ai vreo idee ?
A supraviețuit accidentului, poate că și camera video.
- Trebuie să mergi la Poliție ! - Nu, nu pot.
- Dacă tipii ăia sînt polițiști ? - Tipii ăia ne vor ucide.
Ce să facem la Poliție ? N-aș ști să le răspund la întrebări.
Cine sînt sau de ce vor să mă ucidă.
- Poliția te poate proteja. - Nu, nu. Nu cred.
Le-ar fi foarte ușor să ne găsească sub protecția Poliției.
Doar în tine pot avea încredere acum.
Pe bune ?
Bine.
Sîntem singuri în asta.
Ești sigură că nu-ți amintești de ei înainte de benzinărie ?
Ți-am spus, nu.
Am urcat dealul și am ajuns la benzinărie...
Stai așa !
Îmi amintesc ceva.
Îmi amintesc că cei doi priveau de pe deal la mașina care ardea.
Nu le-am văzut fetele, dar aveau pistoale.
Asta e. Asta ar trebui să fie.
I-ai văzut și ei te urmăresc de atunci.
- De ce nu m-au omorît atunci ? - Nu știu.
Mă îndoiesc. Are legătură cu accidentul.
Nu era de la tine.
Nu, ce ? Despre ce vorbești ?
Cartea de vizită... Nu o aveam de la tine.
Cartea de vizită ?
Seminarul e la ora 7 la aeroportul hotelului.
Ți-am scris toate informațiile pe spate.
Mersi, Pam.
O să mai faci iar chestia aia în fața camerei ?
Asta e planul. Cred că am deja o filmare, dar...
dar vreau să-l văd ce face cu diploma lui de 25 de dolari în fața grupului.
- Dl. Hopins a sosit acum cîteva minute. - Mersi.
Cu plăcere.
- Bună. - Bună !
- Păreați destul de apropiați. - Nu deveni paranoică, da ?
Hai cu mine.
E o treabă delicată cu un inventator.
Locul pare o groapă de gunoi.
Vreau s-o faci în liniște, e excentric și singur...
Vreau să fie gata pînă la ora 5. Ceva amuzant.
- Avem cu Primăria. - Aia nu duce nicăieri.
- O vreau pe asta. - Nu mă minți, Bob !
Nu te mint. Am zis ce vroiai să auzi.
- E o mare diferență. - Serios ?
Și eu cînd am zis că ești un amant bun, am zis ce vroiai să auzi.
Nu mă forța.
Am întîrziat aseară acasă. Linda a...
Fă-ți treaba, Eve. Eu am să te aștept
Mă poți pune să fac orice reportaj vrei. Ești șeful meu, am priceput.
Dar dacă te culci cu colegele trebuie să te descurci cu consecințele.
Gîndește-te o clipă, dacă intru în toaleta bărbaților
o să iasă scandal.
- Ai terminat ? - Da, am terminat.
Bine.
Vreau să-l faci pe tip să arate ca un tembel
de care să rîdă toată lumea. Știi povestea.
Nimeni nu-l poate umili mai bine decît ine.
Nu e că chestia cu Primăria.
- Ce e cu Connie Chang de la CBS ? - Ce e cu ea ?
Ea n-a făcut porcăriile astea.
A intrat la pupitru direct din școală.
Păi să vedem, e frumoasă, exotică și deșteaptă ca dracu.
Spui că eu nu sînt exotică ?
Ar trebui să nu mai beau atîta cafea.
Poate se culca cu directorul postului.
Ce te sîcîie în dimineața asta ?
- Trebuia să ne întîlnim seara trecută. - Îmi pare rău, am...
revăzut reportajul de la Primărie, cu Bob.
Sînt sigur că ați... revăzut.
Aranjează-ți părul și hai să începem.
3, 2, 1...
Sînt Eve Pretson de la știri, acasă la inventatorul Ned Larfield,
care construiește o capcană de șoareci mai bună.
Mai degrabă mă preocupă încălzirea globală decît cursele de șoareci.
Și de ce, Ned ?
Încălzirea globală nu-i afectează și pe șoareci ?
- Ba da, d-na, dar... - Poate putem vedea invenția.
Asta de aici arată fascinant. Ce face ?
E un prototip. E un model fizic,
care dă proximitate pentru calibrarea solară.
Înțeleg.
Cum o conduci fără roți ?
Nu e destinată condusului.
O mașină proiectată pentru a nu fi condusă.
- Ce idee inovatoare ! - Nu vă uitați la ea ca la o mașină.
În conceptul de azi a mașinilor.
Gîndiți-vă că e o căruță, de dinaintea mașinilor.
Bine. Așa o să fac.
Calul Putere de la motor vine de la ideea că puterea e generată de cai.
Un cal trăgînd căruța e 1CP. 4 cai trăgînd căruța înseamnă 4CP.
350 de cai trăgînd căruța înseamnă 350 CP !
Da.
350 de cai trăgînd o căruță n-ar fi practic, dar
dar PRS, adică puterea sigur că e.
Bine, dar nu trebuie roti indiferent de cîți cai folosești ?
Roți ? Înțeleg. Încă te gîndești că asta e o mașină.
- Asta nu e o mașină. - Nu e.
Nu... Nu... E...
E un concept.
Așa cum calul la căruța era un concept pentru căruțele fără cai.
Trebuie să te gîndești că aceste panouri sînt cai.
- Bine. Cel fel de cai ? - Nu contează ce fel de cai.
E doar o reprezentare a valorii pe care o dau panourile
pentru a produce energie pentru un automobil.
Nu e fezabil că 350 de căi să tragă o căruță, nu ?
- Nu prea cred. - Asta e conceptul cu care lucrez.
Motoarele cu combustie internă sînt mari și greoaie.
Irosesc multă energie doar ca să se care.
Hai să vă arăt ceva. Am aici un exemplu
cum se distribuie energia și cum lucrează.
Ce e acolo, Ned ?
O epavă. Nu e nici măcar un prototip.
Vedeți dispozitivul acolo. Foarte fascinant...
și puțin cam sexy.
Pe aici.
Uită-te la știri vineri seara și-o să te vezi.
- N-am televizor. - Grozav.
Bălmăjelile alea tehnice sînt aur curat.
D-zeule ! Al a murit.
Trebuie că a murit în accident.
Pare un miracol că tu n-ai murit.
Presupun că am filmat ceva ce nu trebuia, dar nu știu ce.
- Trebuie să găsim locul, Harry. - Bine.
Trebuie să vorbim cu Ned Larfield și să aflem ce era.
Îți amintești cum să ajungem acolo ?
Nu.
Hai să găsim cafeneaua de la intrare.
- Poftim. - Mersi.
Ascultă asta. Profesorul MIT, Ned Larfield a demisionat
din poziția deținută timp de 10 ani și s-a retras în izolare.
După ce partenerul său, Steven Blackley, a fost ucis într-un accident ciudat.
Se pare că lucrau la un motor
care să combată încălzirea globală cu ani înainte de a deveni la modă.
Nu pare amenințător pentru nimeni.
Cu excepția companiilor petroliere.
Nu cred că partenerul său a avut un accident.
Trebuie să aflăm locul lui Larfield.
Avem noroc. Oamenii amuzanți au experiență.
D-zeule ! L-au ucis.
Împreună cu tot ce era aici.
Parcă a fost ieri. Îmi amintesc invențiile lui nebunești.
Nu, nu e sigur.
Dacă se întorc, sîntem ținte sigure.
Locul ăsta e în mijlocul pustietății.
Doi savanți morți, invenții secrete, criminali plătiți, urmăriri...
Ce mai subiect avem aici. M-au urmărit și pe mine
și nu-i pot găsi. Ce mai jurnalist !
Ești dură cu tine, nu ?
Amîndoi știm ce jurnalist sînt. Hai să ne întoarcem în oraș.
- Ai văzut pe cineva ? - Verificăm. Nu vreau surprize.
Dacă nu erai tu aș fi fost moartă pînă acum.
Nu fi așa sigură că n-ar fi fost și invers.
Îmi pare rău că te-am băgat în asta.
Cînd ne întoarcem o să mergem pe drumuri diferite.
- Pe tine nu te urmăresc. - Apreciez asta, dar
cred că mai rămîn puțin cu tine. Bine ?
Mai mult, sînt doctor. Ai dureri de cap și trebuie să te țin sub observații.
D-zeule !
Ce e ?
- Vă pot ajuta ? - Fă-i plinul și arată-mi unde e toaleta.
- E în spate. Cheia e în birou pe perete. - Mersi.
- Ce s-a întîmplat ? - Nu e corect.
Știi asta, nu ?
Încă ești supărat pentru ieri seară ?
Vorbesc despre Ned Larfield. Nu e "Pom-Pom Primadonas.
E un bătrîn care încearcă să facă ceva diferit.
Dacă mă întrebi pe mine, ar trebui luat în serios.
Haide, Încerc să încropesc ceva. Mă aștept să văd niște hamsteri în pădure.
- Ce mai jurnalista ești ! - Ce dracu înseamnă asta ?
Ce faci tu nu e jurnalism. E ceva ofensiv.
Și ce faci în camera de editare e crimă.
Mi s-a dat o sarcină. Treaba mea e să îi dau șefului ceea ce vrea.
- La asta ești foarte bună, nu ? - Du-te dracu, Al !
Nu, mersi. Nu ești pe gustul meu.
Asta înseamnă că trebuie să-mi caut alt cameraman.
E în regulă cu mine. Mai bine așa decît să pretind că sînt jurnalist.
- Vreți chitanța ? - Dă-i-o idiotului de la toaletă.
Să ți-o trag. Am s-o editez chiar eu.
Al e încă în viață !
Poliția încă se confruntă cu o crimă în stil mafiot.
Fostul profesor MIT, ned Larfield a fost găsit mort acasă la el
ieri. A fost împușcat de 2 ori în cap, în stil de execuție
și terenul lui a fost incendiat. Momentan nu există suspecți.
Bob Hoffman. Eve, unde naiba ești ?
Mă întorc în Philly. Trebuie să vorbesc cu Al imediat.
Las-o baltă. Nu e aici. Ce dracu se întîmplă ?
Nu pot să-ți explic acum. Trebuie sa da ude Al acum.
Trebuie să-mi dai răspunsuri ! Subiectul a fost ucis ieri, știi ?
- Știu acum. - Unde e filmarea ?
- Ce ați făcut acolo ? - Știi ceva, să nu ajungem acolo.
Ce-ai vrea să cred ? Oamenii mor acolo și reporterul meu nu are nimic.
Măcar ai vorbit cu tipul ?
Da, am făcut interviul, dar nu-ți pot spune acum.
Trebuie să vorbes cu Al mai întîi. Ar putea fi mort.
- Nu e mort. - De unde știi ?
- Ți-a lăsat un mesaj de dimineață. - Ce spune ?
Scuză-mă. Sună-mă.
Ce puneți la cale voi doi ?
- Unde dracu e cadavrul ? - Poate l-au mîncat animalele.
Drăguț. Ce avem aici ?
- Ai 5 mesaje noi -... primite ieri la 12.01.pm.
Iartă-mă. Eram gelos.
Mișcă-ți fundul înapoi la benzinărie și ia-mă.
Nu poți face editarea fără mine.
Cameramanul și femeia au scăpat.
Hai să mergem.
Alo ? Eve, ce dracu se întîmplă ?
Al, ce bine că ești în regulă ! Und ești ?
Mă ascund la un motel ieftin după uciderea lui Ned Larfield.
- M-am speriat cînd nu te-am găsit. - Au încercat să mă ucidă și pe mine.
Au găsit camera, dar m-au ratat pe mine. Cred că au omorît pe cine nu trebuia.
Chiar dacă au luat filmarea am cardul aici.
În era digitală cameramanul are buzunarul plin de filmări.
- Unde ești acum ? - În drum spre stația de autobuz.
I-am localizat mobilul.
E la vreo 40 de Km.
Ne întîlnim la autobuz. Adu și cardul.
Se îndreaptă spre Vest.
- Ai cardul ? - Da.
- Salut, Harry. - Al.
Mersi.
- Înțeleg. Cum o conduci fără roți ? - Nu e făcută pentru condus.
O mașină proiectată să nu fie condusă ?
Ce idee inovatoare.
Nu poate fi asta.
Ce avem aici, Ned ?
Nu e nimic. E doar gunoi.
Nici măcar nu e un prototip.
E ceva cu chestia aia.
Uită-te la asta. Mașina.
- Doar atît avem ? - Nu. Mai sînt și altele.
Nu pare o epavă. Vedeți vopseaua ?
- Mai ai ceva din cort ? - Da.
Fire, aparate de măsură, fire...
Trebuie să aibă o legătură cu mașina.
Stai puțin. Ce-am văzut mai devreme ?
E un concept.
Trebuie să te gîndești la panoul ăsta ca la cai.
Adică cai putere. Panourile alea dădeau putere unei mașini.
Zicea că nu e făcută pentru condus.
Dar asta era...
Mie îmi pare chiar un prototip.
Asta e.
Asta ascundea.
Ce vopsea. Bucată vopsită argintiu
în exact locul unde se afla panoul la cealaltă mașină.
- E vopseaua ! - Poftim ?
Uite cum se reflecta lumina în vopsea. Vedeți ?
- Da, e ciudat. - Panourile sînt caii.
D-zeule ! E solară.
A inventat o vopsea care acționează ca niște panouri solare.
E posibil ?
Orice a fost imposibil pînă cînd cineva l-a inventat.
Fiți atenți !
Ce facem acum ?
- Să anunțăm Poliția ? - Nu !
- Dacă am semnal transmit asta la post. - Ești nebună ?
E important. L-au ucis pe Ned și pe benzinar ca să păstreze tăcerea.
Dacă nu pot onora asta, nu sînt bună de nimic.
Semnalul e prea slab.
Să mergem mai aproape.
Avem companie.
Uite care e planul: cît să le atrag atenția ca să te apropii ?
Harry... Nu știu dacă merită să mori pentru subiectul ăsta.
E rîndul tău.
- Ai văzut fața ? - Nu.
Dar sînt sigur că încă e aici.
Da.
Durule ! Unde ți-e prietenă ?
- Ești bine ? - Am fost și mai bine.
- Ai transmis-o ? - Nu știu.
Foarte rău.
Sînteți bine ?
Om la pămînt.
Se spune că în geniu există 10% inspirație
și 90% frustrare. Dacă e adevărat, înseamnă ca Ned Larfield
și-a petrecut toată viața ca să facă lumea
mai bună, mai curată și mai sigură pentru toți.
Și ce a primit ? Stau acum în locul care rea curtea lui Ned Larfield.
Profesorul MIT și cercetătorul a fost ucis aici acum cîteva zile
de doi criminali plătiți.
Angajați de către cine poate nu vom ști niciodată.
Se speculează că motivul crimei era invenția profesorului.
Toate dovezile acestei invenții au fost distruse.
Larfild pretindea că are patente pentru toată munca sa.
Oficiul de invenții a declarat că nu există patente pe numele lui Larfield.
Am avut șansa să petrec cîteva ore cu el înainte să fie ucis.
Și în acel timp, Ned și-a dezvăluit natura umană.
A schimbat viața acestui reporter în bine.
Că fiecăruia îmi place sunetul motorului mergînd.
Și voi fi primul care să recunosc că litru cu litru,
benzină e regina combustibilului.
Dar treaba e că dacă stai într-un garaj închis
cu un motor pornit, vei muri.
Considearti garajul ca și Pămîntul
și veți avea același rezultat.
Nu vom ști niciodată ce-a descoperit Ned Larfield
în fermă să izolată. Dar e clar
că sînt vremuri tulburi. Ca lumea are nevoie de oameni ca Ned.
Oameni care nu se tem să lupte pentru ce e bine
indiferent de costuri.
Făcînd așa îi inspiră și pe alții să facă la fel.
Sînt un reporter care a fost inspirat.
Eve Pretson, de la știrile KQAP.
Să nu-ți uiți cameramanul cînd vor curge ofertele.
Nici vorbă.
Drăguț !
- Sună ca și cum ai fi vedetă. - Sper.
Hai să ne întoarcem la post.
Am ceva de editat în reportajul cu "Dr. Echilibru".
Apropo de asta: dr. Fără Echilibru.
made by sabian